![FMSO_veil barn FMSO_veil barn](https://fmso.no/wp-content/uploads/2019/05/FMSO_veil-barn.jpg)
Kunnskap om overgrep og barn
Omfang og forekomst
Barn og unge er mer utsatt for noen typer over overgrep enn det voksne er. Samtidig har de et mye sterkere regelverk rundt seg som skal beskytte dem. Likevel finnes det få offentlig tilbud for overgrepsutsatte barn som kan hjelpe både barn og pårørende ved avdekking.
I den nasjonale omfangsundersøkelsen om vold og voldtekt fra 2014, oppga halvparten av de utsatte for voldtekt at overgrepet hadde skjedd i barndommen1. Nesten 1 av 20 kvinner og 1 av 100 menn rapporterte å ha blitt voldtatt ved bruk av makt eller trusler før fylte 18 år. Over halvparten av disse var blitt utsatt flere ganger, og gjennomsnittsalderen for første voldtekt (før 18 år) var 14 år.
Videre oppga 1 av 10 kvinner (10,2%) og 1 av 30 menn (3,5%) at de hadde hatt seksuell kontakt med en minst fem år eldre person før fylte 13 år2. Gjennomsnitts-alderen hos disse utsatte var 8 år. Totalt oppga 21,2% av kvinnene og 7,8% av mennene minst én form for seksuelt overgrep før fylte 18 år. Voksne bekjente, familie og slekt, samt venner, kjæreste og andre kjente ungdommer var de største gruppene av overgripere. Flertallet av overgriperne var menn.
Tallene fra den nasjonale omfangsundersøkelsen sammenfaller i stor grad med tall fra undersøkelser gjennomført blant ungdom. I en nasjonal undersøkelse blant 16- og 17-åringer fra 2013, oppga 8,4% av ungdommene å ha blitt utsatt for seksuelle overgrep3. Dette gjaldt 13,3% av jentene og 3,7% av guttene. Venner, kjærester og bekjente sto bak mesteparten av overgrepene.
I NOVA-undersøkelsen blant 18-19-åringer fra 2015, oppga 29% av jentene og 7% av guttene at de hadde opplevd minst en form for seksuelt overgrep i løpet av oppveksten4. Den vanligste formen for overgrep var å bli befølt seksuelt mot sin vilje, men 2-3% av guttene og 9-14% av jentene oppga at de hadde blitt voldtatt. Tallene fra undersøkelsen er noenlunde stabile fra tilsvarende undersøkelse i 2007.
Både i 2007 og 2015 viste NOVA-undersøkelsen at jenter er både oftere utsatt og oftere utsatt for flere typer seksuell vold5. Overgriperne mot jenter var i stor grad menn, mens kvinner/jenter utgjorde to tredjedeler av overgriperne mot gutter. Venner, kjærester og bekjente sto for over halvparten av overgrepene.
Å bli utsatt for overgrep eller en annen type vold i barndommen, øker risikoen for å bli utsatt på nytt.
Den nasjonale undersøkelsen fra 2014 fant at barn som var utsatt for én type vold hadde svært økt sannsynlighet for å være utsatt for andre volds- eller overgrepsformer6. De som hadde opplevd overgrep i barndommen var også i større grad utsatt for overgrep og annen vold i voksen alder. 1 av 3 av de som hadde blitt voldtatt før fylte 18 år oppga at de også hadde blitt voldtatt som voksne.
Undersøkelsen blant 16- og 17-åringer fant samme sterke sammenheng mellom utsatthet for vold og utsatthet for seksuell vold7. Undersøkelsen tyder dessuten på at barn og unge utsatt for vold har økt risiko for også å oppleve andre potensielt traumatiserende hendelser.
Samtidig ser vi at relativt mange ikke oppsøker helsehjelp eller sosial støtte etter overgrepet. I den nasjonale undersøkelsen blant voksne, oppga 1 av 4 at de ikke hadde snakket med noen om overgrepserfaringen fra barndommen8.
I den nasjonale undersøkelsen blant 16- og 17-åringer, oppga nesten halvparten av ungdommene som hadde blitt voldtatt at de aldri hadde snakket med helsepersonell om voldtekten eller helseproblemer og bekymringer knyttet til dette overgrepet9. Rundt en femtedel (21,6 %) av de voldtektsutsatte ungdommene hadde aldri snakket med noe menneske om voldtekten før de ble intervjuet i undersøkelsen.
Barneombudet utga i 2018 en rapport som beskriver et stort hull i hjelpetilbudet til barn og unge utsatt for vold og overgrep10. Overgrepsutsatte barn og deres familier mangler per i dag tilbud om oppfølging etter den akutte fasen, med mindre de viser sterke nok traumereaksjoner til å kvalifisere til poliklinisk behandling hos Barne- og ungdomspsykiatriske poliklinikk (BUP).
Tidligere kartlegging har også vist at det er få spesialiserte behandlingstilbud til overgrepsutsatte barn og at de generelle tilbudene som BUP har et diagnosefokus som gjør at disse barna ikke nødvendigvis kvalifiserer for behandling.11 I tillegg har BUP lite erfaring med overgrepssaker12. Samtidig tyder den lille forskningen vi har på at barn som har brukt SMISO, har positive opplevelser med sentertilbudet13.
Gjennom ratifiseringen av FNs barnekonvensjon og Europarådets konvensjon om vern av barn mot seksuell utnytting og seksuelt misbruk (Lanzarote-konvensjonen), har Norge forpliktet seg til å iverksette egnede tiltak for å beskytte barn mot overgrep. Dette inkluderer både støttetiltak for utsatte barn og deres pårørende, og undervisningstiltak mot alle barn og alle voksne som jobber med barn. Lanzarote-konvensjonen pålegger Norge å støtte sivilsamfunnets arbeid for å verne barn mot overgrep. Les mer om dette her.
Nettrelaterte overgrep omfatter alle overgrep som begås, tilrettelegges for eller deles over nett. Noen eksempler på nettrelaterte overgrep er seksuell utpressing, distribusjon og fildeling av overgrepsbilder og videoer, bestillingsvoldtekter og direkteoverførte overgrep (live streaming), barnelokking (grooming) og deling av seksuelle fantasier om barn14.
Vi vet lite om omfanget av nettrelaterte overgrep i Norge, ettersom det ikke har vært spurt om i forekomstundersøkelser. Basert på tips til politiet og oppklarte straffesaker, anslår Riksadvokaten og Kripos at omfanget av personer som deler overgrepsmateriale er betydelig, og at nettovergrep er et økende problem15. En gjennomgang av domfellelser for overgrep mot barn under 14 år mellom 2012 og 2015 viste at 12 % av overgrepene ble filmet eller fotografert16. Politiet mener også at nettovergrepene blir grovere17.
Vi vet også at deling av nakenbilder, både frivillig og ufrivillig, er svært vanlig blant barn og unge18. Slik deling kan være spredning av overgrepsmateriell, bli et overgrep gjennom spredningen av bildet eller gjøre ungdommen som det deles bilde av sårbar for overgrep og annen vold19. Blant annet har forskning funnet en sammenheng mellom sexting (deling av seksuelle meldinger og bilder) og vold i kjæresteforhold, inkludert seksuell vold20.
I Barn og medier-undersøkelsen 2018, oppga 13% av barn mellom 13 og 18 år at de hadde sendt nakenbilde(r) av seg selv det siste året21. Flesteparten sendte til kjærester eller venner, men rundt 1 av 10 hadde sendt til en ukjent person og 1 av 5 jenter hadde sendt til noen de kun kjente fra nett. 37% av jentene og 11% av guttene følte seg presset til å sende nakenbilde.
Nettrelaterte overgrep kan innebære særegne utfordringer for utsatte barn og unge i etterkant av overgrepet. I mange tilfeller vil de utsatte barna selv ha hatt en aktiv rolle i kontaktfasen med overgriper. De kan ha delt bilder av seg selv eller deltatt i seksuelt ladede samtaler, enten frivillig eller under press og manipulasjon. Opplevelsen av delaktighet gjør at mange utsatte barn tar på seg ansvar for situasjonen og kjenner på forsterket skam og skyld22.
De utsatte barna kan også ha opplevd relasjonen med overgriper som gjensidig og som positiv23. Noen opplever det som har skjedd som ubehagelig først når det blir kjent for andre, eller når de i etterkant blir bevisst manipulasjon eller løgn (f.eks. om alder og kjønn) fra overgripers side. Opplevelsen av gjensidighet og glede ved relasjonen kan gjøre det vanskelig å forstå hva man har vært utsatt for og igjen lede til skam.
Når bilder og filmer har blitt delt på nett, eller overgrep har blitt filmet, mister den utsatte kontroll over egen erfaring. Mange lever i frykt for at venner, familie, klassekamerater og kollegaer skal se, og bildene skal skade nåværende og framtidige relasjoner med andre mennesker. Utsatte barn og ungdom kan oppleve at overgrepet ikke tar slutt og at de lever i en vedvarende trusselsituasjon24. Dette kan gjøre bearbeiding av overgrepshendelsen vanskelig. Mulige reaksjoner er håpløshet og lært hjelpesløshet.
Barns bruk av sentrene
Ikke alle sentrene har et tilbud til barn, likevel treffer de fleste sentrene barn og unge gjennom sitt forebyggende arbeid i barnehager og skoler.
1 av 10 brukere i 2017 var under 18 år, ifølge sentrenes brukerskjema. Blant brukerne som selv er utsatt, var 6 % under 18 år.25
Kjønnsfordelingen blant de yngste brukerne er nokså lik som i den øvrige brukergruppen: 83 % jenter og 17 % gutter.
Det er kun barn mellom 16 og 18 år som blir forespurt om å fylle ut brukerskjema. Barn under 16 år som besøker senterne blir ikke regnet inn i statistikken, og vi vet derfor ikke om de er utsatte eller pårørende. I 2017 registrerte senterne 173 besøkende under 16 år, i tillegg til 284 utsatte og pårørende mellom 16 og 18 år.
Det var i 2017 en økning i bruken av tilbud til barn og unge. Hovedvekten av disse besøkene var gjentatte besøk. Dette tyder på at tilbudet har betydning for de barna som bruker det.
I følge Bufdirs 2016-kartlegging kommer de fleste av barna sammen med mor eller helsesøster. Deretter følger venner, far og lærer.26
Bufdir gjorde i 2016 en gjennomgang av sentrenes tilbud til barn og unge. Det ble konkludert med at sentrene er et viktig tiltak for denne gruppen, både med tanke på forebygging av senskader og forebygging av reviktimisering. Sentrene gir et lavterskeltilbud som utfyller det offentlige og hjelper også barn inn i det offentlige hjelpetilbudet ved behov.27
Barna som ble intervjuet i kartleggingen fortalte at de satte pris på fleksibiliteten i tilbudet og muligheten til å stikke innom. De beskriver at de ansatte ser dem og at fokus er på dem, ikke på notater og loggføring. Ord som brukes til å beskrive de ansatte er tillit, empati, åpenhet, imøtekommende, varme og trygghet. De unge setter dessuten pris på å møte andre utsatte: «Vi har alle opplevd det samme».28
Også i Barneombudets rapport om utsatte barns erfaringer med hjelpeapparatet, forteller barn om positive møter med Nok. (tidl. SMISO). Et barn sa:
«På SMISO får jeg virkelig snakke med folk som forstår. På BUP så føler jeg at de som er der har lest i en bok hvordan de skal prate med meg, men de skjønner egentlig ikke.»29
I den grad vi har kunnskap om barn og unges erfaringer med Nok., er altså opplevelsene positive. Ansatte ved sentre som tilbyr samtaletilbud til barn under 16 år, framhever at ansatte har unik kompetanse om overgrep og at de derfor kan bistå barn med å normalisere reaksjoner og redusere senskader.30
I Bufdir-kartleggingen framheves enesamtale som det aller viktigste tilbudet til barn og unge ved sentrene. Deretter kommer samtale med foresatte til stede, og hjelp til å kontakte eller bli fulgt til andre hjelpetilbud. Sosiale aktiviteter og gruppetilbud er mindre etterspurt.31
Dette sammenfaller med funnene i Barneombudets rapport om utsatte barns erfaringer med hjelp og oppfølging. Voldsutsatte barn og deres pårørende forteller i intervjuer at de har behov for støtte til familien, hjelp med å gjenoppbygge relasjoner, foreldrekunnskap om barns normale reaksjoner på overgrep og hjelp til å ta kontakt med det øvrige hjelpeapparatet.32
Barneombudet finner at negative erfaringer med hjelpeapparatet oftest bunner i lange ventetider og lite fleksibilitet i tilbudet, strengt fokus på diagnose eller metode, lite fokus på det positive og på relasjonsbygging, for sterkt behandlingsfokus og høy utskiftning av ansatte. Utsatte barn hadde jevnt over mer positive opplevelser med lavterskeltilbud utenfor det offentlige hjelpeapparatet, som opplevdes som mer «fleksible, barnevennlige og tilgjengelige».33
Utsatte barn etterlyser også tilgjengelig informasjon om hjelpetilbud og økt kunnskap for alle barn om grenser, seksualitet og overgrep.34
Konsekvenser av overgrep
Overgrep kan påvirke utviklingsløpet til barn og unge, ved å forsinke eller forstyrre ferdighetsutviklingen35. Barnet kan som et resultat ha vansker med å regulere egne følelser eller atferd, og streve i sosiale relasjoner.
Undersøkelser blant voksne har vist at utsatthet for overgrep er forbundet med psykiske helseproblemer som angst, depresjon og posttraumatiske reaksjoner36. Undersøkelser blant ungdom viser at overgrep kan ha konsekvenser også på kortere sikt.
Å ha vært utsatt for overgrep kan påvirke trygghetsfølelse, følelser av skam og skyld og psykisk helse37. Utsatthet er også forbundet med økt rusinntak og ensomhet, og med somatiske plager som hodepine og mage- og ryggsmerter38.
Ungdommer utsatt for grove seksuelle overgrep oppgir i langt større grad enn sine andre jevnaldrende at de føler utrygghet i hverdagen, inkludert utrygghet for vold i sitt nærmiljø og på arbeid eller i skole39. De oppgir også i større grad at de har avstått fra aktiviteter på grunn av engstelse for vold. Likevel oppgir også flertallet av de overgrepsutsatte ungdommene at de generelt føler seg trygge i hverdagen.
Les mer i kapittelet Utrygge barn, ros og bekreftelse.
Flertallet av ungdommene utsatt for grove seksuelle overgrep rapporterte i en nasjonal undersøkelse om følelser av skam og skyld forbundet med overgrepet. De oppga blant annet at de var bekymret for hva andre ville tenke om dem, at de skammet seg, så ned på seg selv og følte de skulle ha forhindret overgrepet40.
Les mer i kapittelet Barn, skam og skyld.
Ungdommer utsatt for seksuelle overgrep rapporterer i større grad om psykiske helseproblemer knyttet til spiseforstyrrelser, selvmordsforsøk, søvnproblemer, angst og depresjon41.
En studie fant imidlertid at sammenhengen mellom voldsutsatthet og psykiske helseproblemer ble kraftig redusert når man justerte for skam og skyld. Undersøkelsen fant en sterk sammenheng mellom skam og skyld, og psykiske helseproblemer42.
Dette kan tyde på at skam og skyld etter voldshendelser kan bidra til utvikling av, eller forsterkning av, psykiske helseproblemer hos ungdom. Undersøkelsen tyder også på at skam og skyld er forskjellige, og dermed trolig selvstendige, veier til psykisk uhelse.
Hele 41,6% av ungdommene utsatt for grove seksuelle overgrep oppga i en undersøkelse at de ofte eller alltid følte seg ensomme43. En betydelig andel svarte også at de opplevde at andre hadde trukket seg vekk fra dem eller bebreidet dem etter overgrepet.
At de utsatte ungdommene opplevde positiv sosial støtte var signifikant assosiert med mindre skam. Forskerne tolker funnene dithen at «andre personers holdninger til volden, hvem som skal klandres, og hvordan det sosiale nettverket støtter, inkluderer og ekskluderer, kan få betydning for utviklingen av skam og skyld, og i neste omgang psykisk helse hos voldsutsatte44».
Flere undersøkelser har funnet en sammenheng mellom utsatthet for overgrep og alkoholbruk blant ungdommer45. Utsatte ungdommer har oftere prøvd alkohol, drikker oftere og er oftere beruset. Alkoholbruken kan være en reaksjon på overgrepet, eller en risikofaktor for overgrep, inkludert reviktimisering.
I NOVA-undersøkelsene blant 18-19-åringer framgikk det at alkohol hadde vært med i bildet i rundt halvparten av overgrepshendelsene. Det vanligste var at både overgriper og utsatt hadde drukket46.
En annen studie blant elever i videregående skole fant at overgrepserfaringer var forbundet med seksuell debut i ruspåvirket tilstand47.
NKVTS. Voldsveileder om barn. https://voldsveileder.nkvts.no
Fotnoter
- Thoresen og Hjemdal 2014
- Thoresen og Hjemdal 2014
- Myhre m.fl. 2015
- Mossige og Stefansen 2016
- Mossige og Stefansen 2016
- Thoresen og Hjemdal 2014
- Myhre m. fl. 2015
- Thoresen og Hjemdal 2014
- Myhre m.fl. 2015
- Barneombudet 2018b
- Holt m.fl. 2016
- Holt m.fl. 2016
- Bufdir 2016, Barneombudet 2018b
- Politiet 2016
- Politiet 2016, Riksadvokaten 2017, Aanerød og Mossige 2018
- Politiet 2016
- Aanerød og Mossige 2018
- Medietilsynet 2018, Barneombudet 2018
- Straffeloven § 311
- Hellevik og Øverlien 2016
- Medietilsynet 2018
- Winsvold 2015, Aanerød og Mossige 2018
- Winsvold 2015
- Winsvold 2015, Aanerød og Mossige 2018
- Bufdir 2018a
- Bufdir 2016
- Bufdir 2016
- Bufdir 2016
- Barneombudet 2018b
- Smette m. fl. 2017
- Bufdir 2016
- Barneombudet 2018b
- Barneombudet 2018b
- Bufdir 2016, Barneombudet 2018b
- NKVTS 2018
- Thoresen og Hjemdal 2014
- Myhre m.fl. 2015
- Dahle m.fl. 2010, Schou m.fl. 2007
- Myhre m.fl. 2015
- Myhre m.fl. 2015
- Myhre m.fl. 2015, Dahle m.fl. 2010, Schou m.fl. 2007, Bendixen m.fl. 1994, Steine m.fl. 2012.
- Myhre m.fl. 2015
- Myhre m.fl. 2015
- Myhre m.fl. 2015
- Schou m.fl. 2007, Myhre m.fl. 2015
- Mossige og Stefansen 2016
- Dahle m.fl. 2010